Компания "Кастъл Рок Ентъртейнмънт" представя
Дай да не се самозалъгваме.
Винаги съм знаела, че ще се разделим.
На Женска Територия превод на qnkov Welcome to #mp3-bg
Картър, грижа ме е за теб.
Прекалено много.
Много те обичам.
И не искам да те нарания.
Картър, Трябва да кажеш нещо. Отначало си говорихме, без да млъкнем.
Какво...
Извинявайте. Вие... Това е ... София Бунюел!
О Господи! Ние сме ваши фенки.
Гледала съм "Хаос" милион пъти. Имам го на дивиди.
Много мило, радвам се.
Може ли автограф?
О. Да, разбира се.
Напишете: "Тод! Ненавиждам те, ти си гадно копеле".
Добре.
Благодаря.
Знаеш ли.
Слушам те когато говориш.
Но и те ме послушай.
Картър, нужна ми е свобода.
Не знам, какво ще стане по нататък. Може би, след време, когато.....
На мен сега ми е нужно да ми дадеш Свобода!
Добре.
Готов съм да ти дам всичко, което искаш, само не ме зарязвай сега.
Трябва да тръгвам.
Моля те, не си тръгвай остани още малко с мен,
да поговорим, не ме оставяй сам.
Немога.
Прощавай.
Имате едно непрочетено съобщение.
Аз съм Ави. Прочетох вчера твоя сценарий.
Ей богу, това ще бъде първокласна, здрава еротика...
Здравей!
Какво правиш тук?
Дойдох да взема някои неща.
Трябват ми...
Ти... Ти плачеш ли?
Ох! Малко. Говорих с майка ми.
Според мен, има голям проблем.
Явно има нужда от ремонт, това съм го забелязал отдавна.
Тя мисли, че това е края.
Болна ли е?
Според мен- не. Лекарите немогат да открият нищо нередно
Но когато и слушам изплашения глас, нещо в стомаха ми се обръща.
Мисля да отида за няколко дни и да измисля нещо.
Искам аз да отида.
Аха.
Аз ще отида в Мичиган при баба.
А работата си?
Мога и в Мичиган да пиша здраво порно. Не трябват особени усилия за това.
Освен това, може да започна да пиша това, което съм замисли отдавна.
Роман за Чингис хан?
Не, разказвал съм ти. За твоето училище ли?
Да. Мамо, не трябва да си мислиш, че това е нещо ужасно.
Но ти мечтаеш да напишеш този роман от петнадесет години.
И тази мечта никога няма да се осъществи, ако не се измъкна от този начин на живот.
Иска ми се да разбера, какво ли ще каже София за това?
Щеше да се зарадва. Изобщо не и пука за мен.
Моля?
Тя ме заряза.
Разиграваш ли ме?
Кога?
Преди половин час. След обяда.
Може би, тя е искала..... Не.
Всичко е свършено. Тя си отиде.
Ох, по дяволите! По дяволите!
Бъди добра, не ми са нужни истерии.
Просто да подлудееш.
И без това ми е гадно, а ти ми ми показваш края на света.
Прости ми миличък. Просто тя е симпатична и умна девойка....
Ох, Картър, Картър, как ми жал за теб. Ти какво мислиш? Добре ли си?
Ами-и-и...
Разбира се, това би го казала всяка майка, но повярвай ми, всичко ще мине.
Естествено, не веднага, трябва да мине време.
Такива рани дълго не зарастват, аз още не мога да забравя Родни Порчник от Х-ти клас.
За бога, само не почвай да говориш за Родни Порчник.
Исках да кажа, че ще се справиш.
Към теб винаги са се лепили момичета, още като беше малък.
И изведнъж, когато не го очакваш, ти ще срещнеш момичето на твоите мечти, Картър.
Не ми е нужно никакво момиче.
Никой не ми е нужен. Искам да поживея с баба и котка и.
НОТ-ВLООDЕD
СНЕСК lТ АND SЕЕ
l GОТ А FЕVЕR ОF А НАNDRЕD АND ТНRЕЕ
СОМЕ ОN, ВАВY, DО YОU DО МОRЕ ТНЕN DАNSЕ Ти си луда.
I-М НОТ ВLООDЕD, I-М НОТ ВLОООDЕD
Ще ходиш ли някъде довечера?
Не.
Може би, защо?
Днес е петък. Ти ще бъдеш с Гейб Фоли, нали?
Млъкни.
По неволя живея твоя живот. До своя още не съм дорасла.
Не си дорасла, за да обсъждаш живота си с мен.
Добре. Твоя си работа.
Люси!
Аз съм в кухнята.
Как мина деня ти?
Добре. Какво има?
Нищо.
Искаше ми се да има нещо
Но засега - нищо.
Ще поговорим после, нали? Имам малко работа.
Ходих при доктор Венето днес.
Защо?
Намерих някакво непознато уплътнение на гърдите си.
О, Боже!
Засега нищо не се знае.
Там може и нищо да няма, но ако има все едно, всичко ще е до време...
Даже, ако има нещо, това не е факт.
Мамо...
Баща ви иска да ме заведе в Ан Арбор във вторник сутринта на изследване.
Ще дойда с вас.
Не.
Не. Ти трябва да ходиш на училище, както преди и трагедия от това няма да правим.
Става ли?
Да.
Люси, всичко ще е наред.
Наистина.
Здравей, бабо!
Ей, ей, ей, бабо, бабо, ето го, Картър, твоя внук.
Агнес е моя майка, а на теб ти се пада дъщеря.
Здравей.
Немога да повярвам че се още съм жива.
Немога да повярвам че преживях да видия лицето ти отново.
Благодаря, аз също се радвам. Но в друг случай?
Ще ми позволиш ли да вляза?
Ето я вратата.
Добре, а къде е котката?
Умря.
Можеш ли да готвиш? Малко.
Не съм яла нищо от три седмици.
Сериозно?
Е, някакви макарони.
Ясно.
Когато умра, ще вземеш ли тази къща?
Боя се, че не е така просто.
Това е моя дом..... Мога да го дам на когото си искам.
Е какво пък, благодаря ти. Това е ясно.
Умирам от глад.
Ало?
Здравей, пристигнах.
Слава Богу. Но честна дума, Картер, напразно си го замислил това.
Помня, че вече няколко пъти си ми го казвала.
Добре, ще си полегна малко.
Не трябва, остави ме само да пробвам, става ли?
Според мен, само това ми трябва в този момент.
Нещо като прегрупиране на силите.
Някой ти звъни.
Ало? Картър? Ти ли си?
Ави?
Аз съм в планината. По дяволите, нищо не се чува.
Откъде взе този номер?
Имам си свои канали. Твоята майка ми го даде.
Положението ни е критично. Трябва да поговорим.
Ти ли му даде този телефон? Да не си полудяла?
Налага ми се да говоря. Ще ти се обадя.
Аз съм на снимачната площадка.
Този път такава мадама намерих, от топките ти яйца на очи може да направи.
Но тя е в ступор. Нищо не може да разбере и ако трябва да съм честен, аз също .
Защо героинята и трябва да се чука с момче, с който се е запознала от Интернета,
когато има още и треньор по йога?
Оооо! Защото на теб ти трябва сцена, където тя съблазнява непознат.
Да. Но ме е страх, че няма да мога да я убедя. Може би ти нещо да ме посъветваш, а?
Например, на не я и трябва високоскоростен Интернет.
Ти какво, подиграваш ли се?
Слушай, нали Моника по сценарий е нимфоманка, нали?
Имала е трудно детство, затова и секса и е стихиен,
и главнот е за нея е не любовта , а оргазма.
Това е временно.
Ще ти мине, повярвай ми.
Бабо, моля те, не вдигай телефона, ако обичаш!
Къде се изгуби?
Трябваше да замина. Сега не мога да говоря....
Поправките ще ги нанеса в понеделник или вторник.
Но там трябва да има сцена, където младия и красив фараон чука дъщерята на бандита.
Ей приятел! Баба ми ни слуша.
Бабо, аз не те зарязвам. Минали са само три часа откакто съм дошъл.
Ще включа алармата.
Не, не трябва да я включваш.
Защо?
Защото сега ще се върна.
Много ти благодаря.
Боузол!
Моля?
Името му е Боузол.
А-а! Здравей... Здравей, Боузол.
Ви сигурно се болногледача? Ще наглеждате ли Филис?
Ха!
Не. А-а-а...Ами това е баба ми.
Вашата баба? Ха! Значи тя има деца, което значи и внуци.
Да, аз не идвам често тук, така че...
А вие откъде сте?
Лос Анджелос.
Аха! Лос Анджелос.
Била съм там само един път.
Има лоша репутация.
На мен ми харесва много.
Казвам се Сара.
Картър. Много ми е приятно.
Значи вие сте дошли да видите баба си?
Много Мило.
Да. Мисля да поживея малко тук.
Дано успея да намерия начин за живене със нея.
О! Няма да е много лесно.
Знам, даже ми е малко страшно.
Не се плашете де. Така ли?
Ще се справите.
Много ви благодаря.
Ох, по дяволите!
Ще тръгвам докато дъщеря ми не е дошла и не ме е погледнала, както тя си знае.
Ненавиждам тези погледи.
Просто аз също гледах майка си така.
Прекрасна вечер.
Да.
Да, изглежда е така.
Здравей, Люси.
Искаш ли да седнеш отпред?
Не.
Здравей.
Моля ви, не се учудвайте.
Моите родители не знаят, че пуша и се надявам, че няма да им кажете.
А цигара за мен няма ли?
Не.
Е добре де има?
Бих арестувал една.
Това Съобщение е от - рентгенологическия център на Курцман.
Потвърждаваме, че изследването на Сара Хардуик е утре - вторник.
Ох!
Девон лениво прокарва пръстта си по ръба на чашата,
стараейки се да не гледа между краката на Трент.
"Дайте да съхраним официалните отношения.
Нека това е привилегия между адвоката и клиентката".
Бележки за следното училище в Западен Лос Анджелос. Проект.
София, липсваш ми. много съжалявам.
Здравейте.
Добро утро
Привет, Филис.
Как си?
Това е мисис Хардинг.
Хардуик.
Все едно.
Добре, бабо, ще се справия... Благодаря.
Много съжалявам?
Не. Направих бисквити.
Ооо! Много благодаря.
Същите, както в "Нютънс".
Точно така, от там са.
Просто ги завих в целофан
и ги сложих на поднос, за да създам илюзия.
Ох! Аз съм кошмарен готвач.... Готвачка.
Все едно, благодаря ви. Баба бързо ще ги омете....
Апетита и е безграничен.
Ако трябва да съм искрена, бисквитите бяха предлог. Днес е страхотен ден.
Дойдох да разходя кучето и реших да ви попитам, можете ли...
Да, разбира се.
Съгласен сте?
Наистина ли? Да, една минута само.
В самолета, на път за тук си пусках лаптопа и започвам да си преглеждам имейлите,
които съм и изпращал през цялото време, докато сме били заедно.
30 броя и то не по две думи, а дълги прочувствени любовни писма.
Стараех се, да бъдат романтични и.... Ами, общо казано всичко е ясно.
И как няма да се чувствам унизително, всички те се оказаха по добри от това ,което съм написал,
защото в тях има наивен идеализъм,
като че ли историята на нашата любов не може да се сравни с никоя друга. А аз и пиша ли пиша.
И ето, стоя и препрочитам тези имейли и изведнъж - турболентност.
И мен ме обхваща панически страх, какъвто още не съм изпитвал.
Разбрах защо ми беше толкова страшно,
защото никога няма да мога да изпитам такива чувства към друга жена.
Никога през живота си.
Знаете ли, а на мен през целия ми живот никой никога не ми е писал.....
....такива писма, както вие. И още повече, че и аз не съм писала.
Вие сте щастливец.
Но за приятелката ви не трябва да го казвам, тя сама се е отказала от щастието.
Ще разбере това, но късно.
Звуча ти толкова млад.
Ех.. Да дяволите да ви вземат.
Извинете, нямах това в предвид.
Знам, какво имахте в предвид.
Прекрасно умея да слушам и винаги съм се гордял с това.
Защо само с вас правя това, което говоря. Защо е така?
Може би, не сте толкова добър слушател.
Моля?
Може би, си мислите че сте добър слушател?
Не. Работата не е в това. Аз умея да слушам.
Знаете ли, понякога се улавям, че говоря за работата на Нелсън, за рисунките на Люси.
Може би това са мои достижения, но ми се струва, че не е така.
И се питам.
Къде съм аз? Какво съм аз?
Може ли да попитам... с какво се занимавате?
През деня?
Това е толкова предсказуемо.
Ако не работя и не уча, това значи, че седя и нищо не правя.
Това е някаква тъпотия.
През целия си ден не мога и пет секунди да намеря за себе си.
Постоянно някого карам с колата, нещо правя в къщи, готвя храна.
Освен това съм член на петнадесет комитета.
Извинете, аз не исках...
Да. Разбира се, че не мислите. А моите роднини мислят...
Знаете ли? Усещам, че ме осъждат мълчейки.
Особено Люси. Каквото и да правя аз.. ам.. я разочарова.
Тя е тинейджарка. А вие сте и майка. По какъв начин трябва да се държи с вас?
Не знам. Това ми е като параграф.
Но, възможно е, аз да постигна повече.
Не, не искам да се връщам към миналия живот и...
Ох...
....да мисля за това, каква част от него принадлежи на мен.
Добре.
Да. Ами, значи...
Благодаря за приятната разходка. Моля, пак заповядай.
Беше ми интересно да поговоря с вас.
Да Супер.
Добре.
По дяволите.
Какво? По дяволите.
Какво? Трябва да кажа нещо на раздяла.
Да? Да.
Добре. Ще влеза вкъщи , а вие извикайте ако искате да правиме нещо.
Страхотно. Договорихме се.
Става. Става.
Всичко ще е наред.
Не знам. Може би, утре да го повторим?
Уви, Съжалявам, утре имам среща.
А-а, ами добре. Не се претиснявайте.
А в сряда?
Да, би било добре.
Ще дойда.
Ще чакам. Освен.... Картър.
Ох! Страхотно!
Мамо, дай да прекратим този глупав разговор.
Честно, в момента не искам да се карам с теб.
Ние не се караме.
Просто ти казвам , че той е съвсем сам. Какво ще ти струва да го заведеш на кино?
Ти можеш ли да си представиш как ще изглеждам.
Като една глупачка. Сериозно.
Искаш ли да влезеш в книгата на рекордите?
Според мен тя е права. Това не е много удобно.
И въобще, какво знаем ние за този мъж?
Всичко е ясно. Добре. Да забравим.....
Само понякога искам да направя на някого добро,
а вие тук вкупом ми се нахвърляте.
Това се случва, защото всички сме изплашени. Ще ти кажа същото, което казах и на нея.
За да ни се изяснят нещата утре, аз и децата сме със теб.
Твоята дъщеря е готова да се извини.
Тя каза: Ако искаш тя ще пресече улицата
за да покани натъжения ти момче на среща.
Той е прекрасен младеж. Много ми е жал за него.
Той страда.
Аз ще бъда със теб... Всяка секунда.
Какво?
Любопитно ми е.
Не те ли е страх ,че може да се затиснеш в някоя от тези пози?
Да. Страх ме е.
Не е ли време да спиш?
Ти знаеш, че йога подобрява кръвообращението,
укрепва физически и духовно и премахва стреса.
Да, чeла съм.
Ако искаш, ще те науча?
Хей, знаеш ли какво?
Извинявай, но в последно време съм малко разсеяна.
Няма проблем.
Ммм! Спинкай, слънчице.
Донесе ли ми таблетки?
Да. Това са доста силни транквиланти.
Може би не си струва да ги взимаш всичките наведнъж?
Обожавам го.
Кой смени бельото?
Аз.
Коя е - София?
Откъде знаеш за нея?
Ти говориш силно, докато спиш.
Идваш при мен, когато спя?
Това е много добър въпрос.
Моята бивша приятелка.
Но тя неиска вече да сме заедно.
Хубава ли е?
Ооо! Да, Прекрасна е.
Това е толкова важно.
Аз съм - София.
До уши съм влюбена в теб.
Сбогом.
Ей, жив ли си?
Да?
Помните ли , къде сте?
Не успях да се ориентирам.
Мога да ви закарам, ако искате.
Не. В никакъв случай.
Трябва да отивам да бягам.
За здраве.
Да ти кажа честно, вчера се скарахме с майка ми... Много здраво.
Тоест не се скарахме , а просто....
Тя започна да спори с мен, дали не искате да отидем, например, на кино.
Опитах се да и обясня, че това е неудобно.
Освен това, на вас ще е последното нещо което бихте искали.
че някаква глупачка ви обгрижва, сякаш сте инвалид.
Ох, какви ги говоря.
Вашите родители одобряват ли, че се разхождате до толкова късно?
Не одобряват.
Но ако вие ме поканите, заради мен ще направят изключение?
Не знам.
Добре.
Изяснете го и ще го обсъдим.
Какво има?
Възможно... Напълно е възможно да ми се е задръстила тоалетната.
Възможно ли?
Откъде ви дойде на ум?
Водата прелива под капака. Мокета целия е мокър.
Хм. Ще го оправя.
Но първо ще си отида в стаята и ще се обеся.
Мисля аз да кажа на Пейдж, насаме.
Няма да се оплаши като го чуе, от мен и ще го приеме... нормално.
Ти си права.
А ти ще разкажеш на Люси.
Така е най - добре.
А той ми казва: "Когато го изясните, ще го обсъдим".
На мен това някак си.....
Е добре. Според мен, това е явен признак, че той е...
Паднал си е по теб?
Ами да. Нещо такова. Изглежда?
Но дори и да е така, все едно това е неудобно.
Направи го! Мислиш ли?
Да. трябва да го направиш...
Между другото, знаеш ли какво? Моля те, вземи ме със себе си.
Така, може ли някой да ми обясни какво става?
Искам сладолед. Цял ден си мисля за това.
Кой ще дойде с мен?
Почакай, е какво?
Ще вземем сладолед?
Знаете ли? Вървете двамата.
А ние с Люси ще изведем кучето. Да вървим да се разходим.
Боли ли те?
Не.
Химиотерапията, предизвиква гадене.
И още, от нея много се уморяваш.
Страх ли те е?
Да, по някога.
Но само не сега. Сега съм много силна.
Не ми изглеждаш много силна.
Отмъкнах ти двадесет долара.
Наистина ли? Кога?
Доста отдавна.
Някъде този февруари.
Ти сериозно ли?
Да.
Отдавна исках да ти кажа.
Много ме е срам... Прости ми.
Много интересно, защо са ти потрябвали двадесет долара?
Това са глупости.
Реших да спестявам пари за своето бъдеще.
Но нямах никакви пари, а трябваше да започна с нещо.
Ами, добре е, че си материално отговорна.
Казвам ти го, защото нямам повече никакви тайни от теб.
Понякога не е лошо и да запазиш нещо само за себе си.
Да, но не и от теб.
Аз ти говоря истината, защото и ти ми казваш истината, нали?
Да.
Ако казваш, че всичко ще е наред, аз ти вярвам,
знам, че ти говориш истината и няма да ме излъжеш.
Може би, някой друг, например. Люси може би, татко също, но не и аз.
Трябва да знам. Всичко ще бъде ли наред?
Здравей.
Как си?
Всичко е наред.
Преди бях по зле.
И как се казва?
Моля?
Момичето, на когото си писал имейли.
А-а, София.
Тя вашата първа любов ли е?
Да. Е, имах още някакви в училище, но аз на всички тях си прилагах фантазиите,
сметки за това, какви трябва да бъдат.
И не винаги тези фантазии съвпадаха с действителността.
За да установя това, ми беше необходимо много време.
Около четири, пет месеца.
А със София, всичко беше различно?
Да. Представи си.
Май не. Изглежда, всичко беше както винаги.
Ето...
Да вървим, Ще ти покажа нещо.
Колко интересно.
Да не се загубим? Струва ми се, че сега сме във филма "Изгубени"
Тук ми харесва.
Съчинила съм цял научно- фантастичен сценарий.
Доколкото наоколо няма никакви признаци на съвременен живот,
аз си въобразявам, че ще изляза от гората и ще попадна в друга епоха.
Любопитно.
Моя мъж си е намерил любовница.
Знам това отдавна, но си мълча.
Внушавам си , че заради момичетата и...
Имам си напълно комфортен и тих живот.
Това ми се отдава.
Той е много порядъчен човек. Той ни издържа всички нас.
Ето той си крие връзката но аз знам за това.
Това сигурно ви шокира?
На мен даже не ми е е трудно да отговория на това.
Работата е там, че аз не го обичам... Така, както вие я обичате...
Това не е тази любов, от която сърцето се свива, даже когато всичко е хубаво.
Благодарение на срещите си с вас аз се промених много.
Съмнявам се, че това беше любов.
Извинете, но ми се прииска да ви прегърна. Това глупаво ли е?
Моля, не казвайте нищо на Люси за Нелсън.
Сара!
Да.
От само себе си се подразбира.
Тя попита, дали искаш да отидете кино.
Ние не и позволяваме да се разхожда до късно.
Това е много отговорно.
Ще и позволя, заради теб.
Ако правилно съм разбрал, Утре...
Да. Пак ще има среща.
Даже не знам, кога отново ще мога да се измъкна.
Може би, след два дни, а може и повече. Предстоят ми много неща.
Ясно.
А сега отивам в магазина. Ще дойда с теб.
Да вървим. Добре, да вървим.
Не бях ходила никога тогава, за първи път бях в Ню Йорк. Изумителен град.
Помня, че стоях сама в американския отдел на "Метрополитен".
В залата, където са изложени старите пейзажи на Хъдзън.
И изведнъж, като че ли се осъзнах всичко.
Събудих се, осъзнах се за живота си. Точно там би трябвало да живея.
А през деня стоях в колата до училището и чаках Пейдж.
Тя дойде и започна да разказва как е минал денят и.
Влезе в колата и мен пак ме връхлетя това чувство.
Ето къде е моето място. Именно тук, с нея..
Извинявай, но аз трябва да ценя повече всички тия житейски неща.
Иска ми се, да ми се случват повече такива неща.
Много искам да замина в Ню Йорк и да поседя сама в музея.
Но най-много от всичко на света ми се иска сега да се протегна, и да взема онова шоколадче.
и да го изям тука пред сички във магазина.
Добре, тогава го направи?
Мисля, че трябва да ви разкажа всичко ,което става с мен.
Добре.
После и аз ще ви разкажа някои неща.
Добре, започвайте.
Хубаво. Ето, какво исках да ви кажа....
Вашия съпруг сигурно се е побъркал.
А вие какво искахте да ми кажете?
Нищо, това са дреболии.
Здравей мили, това съм аз. Трябва да поговорим за бъдещето.
Кога мислиш да се връщаш? Боя се, че това няма да е на добре. Позвъни ми.
Сър?
Къшш.
Не трябва да си тук.
Какво?
Това съм аз. Искам да ти кажа нещо.
Важно е.
За какво си се преоблекла.
Отивам на среща, забрави ли? Днес, с онова хубаво момче.
Мислех, че в светлината на изминалите събития, ти няма да го правиш повече това.
Знаеш ли, когато при мен нещо не е наред в живота ми, влизам в Интернет.
За тези два дни изясних всичко, което може, за нашата ситуация.
Наистина?
По вероятно е , да и предложат мастектомия.
Казват, че това е тежък удар по женското самолюбие,
затова сме длъжни да я наглеждаме, да я подкрепяме.
По нататък: След три седмици тя ще мине курс по химиотерапия.
Там така ли е написано?
Да, сега мнозина се подлагат на химиотерапия и облъчване.
И теб това не те ли плаши?
Естествено ,че ме плаши.
Но след като не съм хирург или онколог, то днес едва ли мога да помогна с нещо.
Мисля, че първо трябва някъде да хапнем.
Картър, обичаш ли пица? Тук правят страхотни пици.
Да, обичам пица.
На твоите години и аз бях като теб.
Много женствен?
Развит.
Понякога я харесвам.
Луда ли си? Тя е феноменална! Взех под наем дивиди диска "Хаос"
А през деня прочетох в мрежата, че са я видели с Колин Фарел.
Отивам до тоалетната.
Вземи се в ръце. Ти си мъж, а не слабак, не се лигави.
Стисни зъби и продължавай да живееш.
Ооо! Аз те познавам.
Едва ли. Но разбрах, за какво става дума.
Най-много се боя да изляза от кабинките след радикалното очистване на стомаха си
и да помириша вонята в помещението от моите собствени лаина.
И ако някой, през това време влезе в тоалетната.
Боиш се повече от всичко?
Повече от всичко.
Лол.. Нещатата започват да стават, още по добре.
Здравей.
Здравей и на теб.
Вие какво, във тоалетната ли се срещнахте?
Ох! Ти си Ерик Уотс.
Да. Ако не се лъжа.
Работиш в "Ориндж Джулиус".
Обожавам....
Обожавам "Ориндж Джулиус".
Не знаех.
Да.
Оправих си колата.
"Камаро" ли е?
Впечатляващо.
Много даже.
Ами да, оправих я и я реставрирах.
Със много пари.
Пари.. Пари който впрочем нямах.
Оттам и "Ориндж Джулиус".
А вие какво? просто се минавахте от тука?
Не точно...
Майка им ги накара да ме заведат на кино, Защото се чуствам много депресиран.
Е, ние ще вървим.
Те се канят да ме нахранят и да ме развеселят с вицове.
Добре, желая ви приятно гледане и приятно хранене.
Радвам се че се запознахме приятел.
Така, разказвайте.
Значи, вие живеете в провинцията и учите в обикновено средно училище.
Интересува ме местния футбол, групите и абитурентските вечери.
Нещо в духа на Джон Хюз.
Кой?
Извинете незнаещия.
Учила ли си в средно училище?
Работата е там, че аз съм учил в частно, престижно заведение в Лос Анджелос.
Елита. И наркотици.
Така че училищните проблеми са минали покрай мен.
При нас даже нямаше футболен отбор.
При нас също не са петдесетте години...
Естествено ние не сме така страхотни както в Л.А., но и не сме дървеняци.
Също умеем някои неща.
Какво например? Да, какво например?
Ох, да вървим да гледаме Колин Фарел.
Уу, аре да не ходиме.
Майната му на този Фарел.
Чудесна вечер, Пейдж.
Наистина ли?
Абсолютно !
Е какво пък, отивам да спя.
Добре.
Благодаря за билетите и хубавата вечер.
Моля, лека нощ.
Ще се ожениш ли за мен?
Да.
За да прослушате съобщенията си, натиснете единица.
Имате две съобщения.
Това е моята стая.
Да.
Облечи пуловера.
Защо?
Срещам се с полузащитника на футболния отбор.
Какво може да е повече в духа на Джон Хюз?
Ти Сериозно ли?
Не може да се каже ,че се срещаме а по скоро правим плахи опити.
Казва се Гейб.
Той ми харесва, само че....
Не знам. Помниш ли това момче в търговския център?
Ерик?
Те са много добри приятели. Прасият сичко заедно.
Но са абсолютно различни.
Гейб е толкова уверен в себе си.
Даже понякога е нагъл.
Целувала ли си се с него?
Да.
Нещо такова.
Не баш...
Защо не?
Моя баща има любовница.
И което е странно, че аз не го виня.
Тоест виня го, но повече виня майка си.
Несправедливо, според мен.
Да.
Но аз не искам да бъда като нея.
Тя е толкова хладна и повърхностна.
За нея главното е всичко да е като в лъскавите списания.
Честна дума, ако бях на нейното място Секи път когато се погледна във огледалото Щях да изпищя.
Особено сега.
Защо ми разказваш всичко това?
Не знам.
Извинявай.
Майка ти ми каза че, Можеш да рисуваш.
Не мога. Рисувам когато имам време.
Това ме успокоява, когато съм бясна.
Помага ми да реша проблемите си.
Какви са ти проблемите?
Страх ме е да се целувам Фоли.
Това ще премине, повярвай ми.
Ще срещнеш подходящото момче и всичко ще мине.
Само майка да не разбере за баща ми.
Става ли? Благодаря.
Бабо!
Ей, бабо! Не трябва да правиш това. Ще почистя, само остави супата на котлона.
Какъв е тоия шум?
Телефона ли ми звъни? Да.
Вероятно е моя шеф.
Сигурно иска да ми каже, че повече няма да работя за него.
Ти, както преди ли чистиш басейни?
Какво?
Аз съм писател!
И какво пишеш?
Пиша детски книги.
Това е хубаво.
Аз обичам децата.
Не, излъгах. Преди ги обичах.
Сега те ме вбесяват.
Но дай ми да прочета една от твоите книги.
Никаква не съм донесъл тук, затова не мога да ти дам.
Много жалко. Исках да прочета твоите съчинения преди да умра.
Бабо.
Никак не ми се иска да те разочаровам. Но ти не умираш.
Това няма да стане.
И престани непрекъснато да го повтарияш.
Знаеш ли какво е хоспис?
О, господи!
Когато откриеш студения ми труп, трябва да се обадиш там.
Те ще сторят останалото. Ще ме сложат в голям гумен чувал и ще ме откарат в моргата.
Наредила съм да ме кремират.
Добре.
Номера на хосписа в Мичиган е записан на телефона, който е в хола.
Добре де! Искаш ли да ти покажа?
Този е служител в отдел "Деликатеси".
Слава богу! Супата, която ти вариш, е отвратителна.
Благодаря.
Четири дни минаха. Не е до това, че броя дните, но ми се струва...
Люси ти каза.
Сигурна съм че го е направила.
За да не ми се налага...
Люси нищо не ми е казвала.
Аз съм болна.
Сериозно болна.
Имам рак на гърдата.
Утре сутринта.... Утре ме приемат в болница.
Там ще ми отрежат.... Ох, мамка му!
Ще ми отрежат...
Ох, по дяволите!
Погледни ме. Моля те, погледни ме.
Погледни ме и ме чуй. Всичко ще е наред Повярваи ми сичко ще е наред..
Знам това.
Не съм и мислела...
Не съм искала....
За Сара.
Живяло някога мече на име Панди....
Панди си мислел, че го обичат и бил много щастлив от това.
Но веднъж, момченцето стопанин на мечето го взел и го изхвърлил на улицата.
А вместо него си купил Колин Фарел.
Господи! Какво става?
Отиди във моята стая. Сега идвам. Последната врата в ляво.
Кой е?
Аз съм с Филис, трябва да поговорим. Няма да се бавим.
Ела тук.
Бабо, позволи ми да ти обясня някои неща, става ли? Погледни ме.
Не трябва да отваряш вратата, когато не си облечена.
И въобще, да се показваш пред хората необлечена не е красиво.
Ама аз...Аз облякох пуловер.
Послушай ме!
И се постарай да осъзнаеш това. Говоря ти за твое добро.
Ако искаш по не малко да те считат за нормална , послушай съвета ми.
Става ли?
Обуй си панталона.
Някакви панталони сложи.
Дай да не го обсъждаме това.
Няма да го обсъждаме.
Как е мама?
Вчера беше на първия сеанс по химиотерапия.
Не много на себе си.
Може да я посетиш.
Не ми е говорила, че гори от желание да ме види. По скоро...
Да... Тя е уморена.
Радвам се да те видия.
Не съм дошла просто така.... Имам проблем.
В тази нощ на стадиона ти много ми помогна. Ето , аз си помислих .....
Да. Готов съм.
Ами добре.....
Това ще прозвучи... Говоря глупости.
Ами, Гейб му омръзна да ме чака да си станеме гаджета за това...
Той се хвана с най-добрата ми приятелка.
В училище кой знае какви ги приказват.
Мелодрама, многозначителни погледи и подобни глупости.
Едно момче прави парти. Трябваше да отида с Гейб, но сега...
Ние вече не си говорим.
Върви. Мислиш ли?
Да... Длъжна си да отидеш.
Изглеждай великолепна, усмихвай се на всички, все едно си рок звезда.
Ела със мен.
Е, това е вече много.
Не, представи си: Аз влизам с теб. Ти си възрастен, умен, загадъчен.
Ммм да! Аз съм загадъчен.
А аз... Едва ли не ти ближа петите. Моля! Това е...
Това ще е много шик. Ще ти бъда длъжница до гроб.
Точно , като в моя сън. Само че там съм в бански.
Дами и господа! Неотразимо прекрасната Люси Хардуик!
Днес тя е в рокля от модна линия и в компанията на неизвестен рицар.
Здравей, как я караш?
Хауард Порчник.
Извинявай, как се нарече?
Хауард... Порчник.
Порчник? А твоя баща е?
Родни Порчник.
Той тук ли е?
Той е на Бермудските острови. Едва ли ще се зарадва че правия парти.
Веселете се, деца, отпуснете се.
Добре.
Ти какво?
Представи си, преди милион години моята майка си загубила ума по на тоия бащата.
Господи Боже мой! Ти си тук!
А ти, кой си ти?
Аз съм и най-добрия приятел. Май сме.... Или сме познати? Не помня.
По дяволите. Медисън даже е тук.
Бързо, да вървим, има толкова много да ти разказвам.
Моля те!
Върви, върви. Всичко е наред. Наистина ли?
Няма да избягам.
Здравей, ти си тук.
Аз съм светска лъвица.
И как я караш?
Нормално... Всичко е наред.
Това е хубаво. Ако искаш да поговориш с някого или просто така...
Ами, не знам. Но да знаеш, че винаги съм свободен за теб.
Благодаря ти, имаме работа Люси.
Искаме да се запознаем с момчетата от по големите класове от Кървър.
Те са страхотни.
Супер.
Тойя наистина се оказа пълен задник.
Аз бих могъл да съм син на задник.
Мамо, изобщо няма да познаеш къде съм в момента.
Картър, аз съм, София.
Чуваш ли ме?
Да.
Здравей, как я караш?
Господи, колко ми липсваш.
А при мен се случиха много неща. Даже не знам с кое да започна.
Целия ми живот се руши, кълна се.
Затова и плача, а ти си единствения, с когото мога да си приказвам, когато съм депресирана.
Ти си моя най-добър приятел.
Как се чувстваш там?
Ами!
Картър?
Ти ли си глупака, който се е залепил за Люси?
Извинявай, ще ти се обадя пак. Здравей.
Домъкнал си се тук, дявол знае от къде, лепнал си се за моето момиче.
Пиеш бирата на моя приятел и си мислиш , че така ще ти се размине?
Какво?
Ти глух ли си или просто тъп? Казвам ти, че...
Не.
Моля те, не повтаряй тирадата си. Отговора на този въпрос зависи от твоя синдром.
Ти лошо възприемаш или вроден идиотизъм.
Казах ти- с първия удар.
Виновен съм.
Явно е тежък идиотизъм.
Какво каза, гейче такова?
Какво подяволите.
Този пич е мой приятел.
Ти какво, полудял ли си?
Не, не съм.
Мисля, че всички тука разбират кой от нас е полудял. Ти си в грешка.
Майната ти.
Не аз и не този пич, както го .....
Тя е по добра от всички. Тя е красива, умна и е най-добра от всички.
А ти се провали.
Какво си мислил? Какво аз съм мислел, като ти давах да караш колата ми?
Да вървим.
Трябва да си призная, че за първи път някои ме удря по мутрата.
И как се почувства?
Боли.
Ха! Аз не съм побойник.
Ще ти разкажа нещо.
Досега още не съм говорила за това.
Давай.
Това се случи когато бях на единадесет години.
Имах приятел, Итън.
Бяхме неразделни. Не е ли странно да дружиш с момче, когато си на единадесет.
Ами-и-и. Ъ-ъ.....
Веднъж той ме повика при себе си.
Нещо си играехме и се шегувахме.
Ами, като всички деца.
Според мен, родителите му ги нямаха в къщи.
Обичайните детски игри и всичко обръщахме на шега.
Взехме, че се съблякохме голи. Честно, не знам какво ни накара...
Е? И какво стана.
Изведнъж се изплаших.
После и той се изплаши и почна да ми налита. Мисля ,че аз съм виновна да стигнем до тук.
А той после всичко разказа в училище, защото всички ме....
Толкова ме беше срам.
Научиха учителите, извикаха родителите ни.
Люси, Люси, почти при всички деца това се случва.
Наистина. Повярвай това е дреболия.
Разбирам колко ти е било гадно.
След това с мама спряхме да си приказваме.
Но на мен винаги ми се е струвало, че тя още ми се сърди.
Все едно съм някоя разюздана.
Не си такава, това е нормално.
Защо тя направи така, че да разбера?
Спри да виниш за всичко майка си.
Недей да таиш злоба към нея. Забрави тези глупости.
Тя не ме подкрепи, когато на мен ми беше нужно. Защо аз да съм длъжна.
Защото тя може да умре.
Извинявай, не трябваше да казвам това.
Какво, по дяволите?
Мислиш ли, че ми беше лесно да ти разкажа това?
А ти какво искаше да постигнеш? Искаш да ме изплашиш ли?
Искам да те вразумя.
В нашия живот всичко не е така просто. Всичко е толкова заплетено, дяволска работа.
И не всички твои очаквания се сбъдват.
От всичко това ти става страшно, но не позволявай на своите страхове да те излъжат.
Особено това касае хората, които те обичат и на когото си нужна.
Значи това е? Край.
Да. Приключихме.
Аз не мога, не...
Ох! Не се приближавай към мен.
Моля те.
Добре.
Дойдох, да видя как си.
Всичко ме боли.
Ох! Аз съм си виновна, знам го. Отговарям за себе си.
Но ще ти кажа всичко, Картър.
Не смей повече да се доближаваш до дъщеря ми.
Добре. Да не си посмял.
Извинявай, аз...
Махай се от тук.
Какво ти става.
Знам...
Кажи де. Не искаш да говориш - така и кажи.
Няма нужда да се криеш и да караш Филис да казва, че те няма.
Къде искаш да ходиш? ти тук си като мен, никого не познаваш.
Така ли е?
Така е.
Мина цяла седмица.
Ами, пет дена са.
Излизах, исках да ти звънна, но нямам твоя телефон.
Не знам. Мислех си, че нещо си ми се обидил.
Не, не съм ти обиден.
Точно на теб не съм обиден.
Да не съжаляваш, че си ме целунал?
Люси, не мога, разбери! Не мога да се срещам с теб.
Не съм този, който ти е нужен.
Ясно. Може би ще ми кажеш кой ми е нужен?
Ти даже не си правиш труда да помислиш.
А тава го знаеш и сама.
Мамо!
Не ми е добре. Струва ми се, че сега.....
Офиса на Нелсън Хардуик.
Аз съм Люси. Може ли баща ми?
Люси, няма го. Той тръгна към...ъ-ъ-ъ....
Мамо, дай да опитаме да станем, става ли?
Ще те откарам в болницата, само ми помогни, сама няма да се справя. Готова ли си?
Имате така наречената фибрилна нейтропения.
Понижено ниво на левкоцитите, организма губи съпротивителните си сили.
Позвъних в Ан Арбор, на доктор Хофман.
Ще ви предпишем препарат наречен "Нейласт".
Извинете, нямаше ме. Какво се е случило?
Ще отида да пийна нещо. Да ти донеса ли нещо?
Не, аз...
Добре съм.
А ти какво си мислеше? Ама че тъпак.
Ало?
Здравей, Соф.
София, аз съм.
Кой?
Картър.
Кой?
Картър. Уеб.
О-о-о, Картър! Извини ме, но не е удобно.
Какво?
Знаеш ли, в една компания съм в Сохо, тук са се събрали всички.
И аз съм заедно с тях. Все пак е навечерието на Нова Година.
Не е така. Сега е октомври.
Струва ми се , че вече е Нова Година.
Слушай, миличък, непременно трябва да поговоря с теб.
Но дай да се чуем по късно, става ли?
После.
Добре, само че не зная дали.....
Работата е в това, че.....
Ало?
Какво става с теб?
Нищо неможе да ти се изплъзне от очите.
Аз съм на 26 години, здрав съм и не съм бездарен.
Мисля си, че има още какво да се желае?
Моите приятели се женят, деца отглеждат, а аз съм като някакъв загубеняк.
Защо си дошъл?
Опитвам се да напиша книга за младостта си в Лос Анджелос.
Отдавна ли се опитваш?
От 11 години, не повече.
Дълго е. Явно не се опитваш както трябва.
Може би, трябва да си потърсиш друга работа?
Да. Вероятно, ти си права.
Реших: Ще приключа с всичко, ще дойда тук и е възможно това да промени живота ми.
Но явно сгреших.
Картър.
Ох! Аз съм на сто тридесет и три години.
Ох, Бабо това е невъзможно.
През цялото време съм се опитвала да разнообразя живота си.
И представи си: Не успях да го подредя
Да, разбирам.
Скоро ще умра, а ти ще живееш ли ще живееш.
Така, че спри да се оплакваш.
Здравей.
Къде са останалите?
На Пейдж очите и се затваряха. Тя искаше да остане, но...
На мен ми е по добре да съм сама.
Добре.
Хайде да поговорим.
Не знам с какво да започна.
Можеш да ми разкажеш, защо ми се обиждаш.
Даже ми е трудно....
По дяволите.
В нас това се таи отдавна, така че вече мога да кажа:
Повече или по малко за всичко и за нищо.
Знаеш ли, че преди последната химиотерапия ми направиха томография.
Според тях, операцията е минала успешно. Ракови клетки за сега те не са намерили.
Така, че с всичките тези гадости мен ме тъпчат, само за да си очистят съвестта.
Но аз знам, че всичко ще е наред.
А преди не знаех.
Толкова ме беше страх.
Не бих пропуснала момента, когато ще почна да се запознавам с теб.
Чуй ме, аз не знам, как ще е в бъдеще, не знам.
Но аз те обичах и ще продължавам да те обичам.
И ще се надявам, че ти ще ме допуснеш в своя живот.
Ще правия грешки отново разбира се.
Но искам винаги да съм до теб.
Ох! Ще имам само една молба към теб.
Каква?
Моля те, спри да пушиш.
Добре. Добре?
Ще ги оставя. Добре.
Трябва да поспиш, мамо.
Мила Сара.! Отдавна се опитвам да ти напиша писмо.
Такова, каквато ти никога не си получавала. А аз , според мен, съм ти писал цял живот.
Помня, на тринадесет години стоях цяла нощ при теб в стаята
и слушах една и съща песен, отново и отново.
Струваше ми се, че ако успея да напиша нещо достойно, нещо искрено,
някой непременно ще се влюби в мен.
Мислех, че всичко ще си дойде само, не обичах да се обременявам,
стараех се да избягвам отговорност.
Ето дойдох тук, за да избягам, да се изолирам от живота.
И изведнъж срещнах теб. Жена, за която не се разбира нищо от само себе си.
Желая ти повече щастливи моменти.
Надявам се, ти ще отидеш в Ню Йорк и ще поседиш в залата с пейзажите на Хъдзън.
Хубаво би било, когато дойдеш тук, да вземеш със себе си и Люси.
Това ще и хареса, уверен съм.
Прости ми за това, че ти усложних живота.
Виня се за много неща, но най ме е жал, че така и не съумях да ти кажа:
Каквото и да е било, благодарен съм на съдбата, за всяка минута, прекарана с теб.
Не винаги са ми идвали необходимите думи, но винаги бих искал....
....да кажа само едно нещо: Много благодаря.
Картър Уеб. Панди. Мразената, загубена, плюшена мишка.
Бабо!
Бабо.
Изпратиха ми от Лос Анджелос коректурите на моята детска книга.
Тя се казва "Панди. Мразената, загубена, плюшена мишка".
Надявам се, че ще ти хареса, само че сега в нея няма илюстрации.
Бабо.
Филис. Бабо.
Събуди се!
Бабо?
Така. Сега.
Бабо.
Хосписа. Ще се обадя, когато му дойде времето.
Телефона на Агнес.
Ти си ми написал писмо.
Какъв зверски студ.
Чувал съм, че при вас е студено, но не до такава степен! Не!
Това е ужасно!
Ще ми липсваш.
Добре.
Може да се разходим малко?
Не мога. Аз...
Трябва да се върна в къщи.
Добре.
Може би ще се видим.
Сбогом, Сара.
Почакай.
Последната дума трябва да бъде моя.
Моля заповядай.
Ступор?
Ох!
Да, нещо такова.
А бях толкова близко.
До кое?
Ох! До финала.
В какво се състои работата?
Имам такова чувство, че нещо не достига на финала. Няма ли да ми подхвърлите идея?
За какво става въпрос?
За моята баба. Тя умря.
Моите съболезнования. Интересен човек.
Да. Удивителен човек.
Вие живяхте с нея?
Преди смъртта и.
Това е добре.
Хубаво е, че искате да пишете за нея.
Не. Идеи няма да ви дам.
Жалко.
Ами да. Колко би било добре, ако изведнъж ви споходи музата,
да ви подхвърли гениална мисъл и да се отдалечи.
Порядъчните сервитьорки точно така постъпват.
Уви. Да ви долея ли?
Благодаря.
Казвам се Картър.
Джейни. Радвам се да се запознаем.
Аз също.
Ако не сте много заета, може би ще прочетете с мен финалната сцена?
Тя е още неизпипана, но на мен ми е нужен един свеж поглед.
Добре. Но ви предупреждавам: Аз съм много строг критик.
Става!
Сценарист и режисьор: Джонатан Касдан превод: qnkov Welcome to #mp3-bg